Превод и субтитри Yoveta Panda
Някога красиво младо момиче живяло в доста студена къща в Шотландия.
Била студена, защото нечий дядо се самоубил там.
Един ден внукът посетил къщата.
Мислил красивото момиче за ангел, слязъл на земята.
Внукът работил много усилено.
Чел, мислел, рисувал и писал.
Написал история само за нея.
Тя била на 12 години.
Родители й били добри и мили, но неговите - зли.
Когато пораснала, се оженил за нея.
ЕФИ ГРЕЙ
Успокой се. - Не може да се омъжиш за него!
Защо не, след като го обичам толкова много?
Богат е и известен, няма да те видя повече.
Спокойно. Ще дойдеш да живееш с нас в Лондон.
Лондон, Софи! Най-сетне ще напусна ужасната Шотландия.
И ще ме последваш. Ще ходим на партита в красиви жълти рокли.
Ще танцуваме с музиканти, поети и страхотни артисти, които ще ни рисуват.
Наистина ли? - Да, разбира се.
Ще бъде толкова вълнуващо. Хайде!
Трябват ни още листа за възглавниците.
Моята рокля може ли да е розова? - Да.
Природата трябва да ръководи четката ви,
Да я представлява такава, каквато е.
Не подбирайте и не оставяйте нищо!
Ще разкриете ли истината на Бог?
За да е ясно, господа - рисувайте това, което виждате.
Скицирайте това, което виждате.
Благодарете на Бог, за подарения брак.
Искайте благословията на Бог, за да бъде бракът богат.
В присъствието на Бог и пред тези свидетели...
ви обявявам за съпруг...
и съпруга.
Бъдете благословени! - Благодаря.
Приятели...
считайте ме не за художник,
но все пак съм дарен с муза.
Считайте този мъж за най-щастливият сред смъртните.
Свързани сме духом от тук нататък.
Софи! Ще се видим в Лондон!
Довиждане!
Знаеш ли какво осъзнах току-що?
Това е първият път, в който сме напълно сами.
Затвори си очите.
Перфектно.
Цветя! Купете си цветя!
Пристигнахме. - Благодаря, Алфред.
Добре дошла в Датчанския хълм.
Не...
Добре дошла вкъщи.
Джордж, ето къде си!
Това е новата ти господарка.
Не се притеснявай, поеми й ръката.
Той е страхотен младеж.
Кажи им, че пристигнахме.
Поздравления и добре дошла в семейството!
Толкова сме щастливи да ви видим. - Благодаря, благодаря.
Вярвам, добре пътувахте?
Пътуването с влак беше ужасно дълго.
Но всичко бе забравено като стъпихме в каретата.
Това е най-удобният превоз в момента.
Като пухено легло. - Заповядай.
Джон?
Г-жа Ръскин го къпе в момента.
Нямаше търпение да й падне в ръцете. А сега ела!
Трябва да се преоблека.
Да, но има достатъчно време за това.
Ела сега да видиш нещо.
Купена е в чест на сватбата ви.
С писането си Джон е направил г-н Търнър толкова популярен,
че тази картина струва доста повече.
Господи, благослови трапезата ни.
Направи я възможна и за нуждаещите се.
Благослови всички ни и ни пази от зло.
Води ни и показвай пътя ни. Благодаря, Господи,
че върна съкровището в дома ми.
Амин. - Амин.
Надявам се, че сте добре, г-жо Ръскин.
Липсвахте на сватбата.
Жалко, че не успяхте да дойдете. - Няма значение. Всичко е свършило вече.
Изглеждаш по-слаба от миналата година, скъпа.
Бях болна. Трудностите на баща ми изтощиха всички ни.
Да, но това свърши.
Няма да се притесняваш за пари вече.
Ти, момчето ми, изглеждаш по-набит.
Шотландският въздух се е отразил добре. - Глупости! Никой не е добре там.
Ще кашляш цяла зима, нали? - Сега съм много по-добре...
И по-силен.
Отново започнах да рисувам.
Джон ме рисува постоянно.
Сигурно е изразходил цяло състояние за материали.
Кой не би го направил за такъв модел?
За теб, скъпа! За добре дошла в семейството!
Една от любимите ми е.
Вземи го сега, иначе чак, когато почина.
Чакай, чакай. Остави на нея...
Знаеш как са майките.
Вземи това.
Добро утро, госпожо. Надявам се, че спахте добре.
Какво бихте искали?
Всички ли закусваха?
Да, госпожо. В 07:00 часа всяка сутрин.
Не бях уведомена.
Бях толкова уморена, че не съм чула Джон.
Не се притеснявайте. Искате ли яйца?
Благодаря. Ана? - Да, госпожо?
Знаете ли къде е Джон?
Къде е г-н Ръскин?
Сигурно работи, госпожо.
Ефи.
Джон.
Предположих, че тук работиш.
Съжалявам. Счупих го.
Виждам. Няма проблем.
Добре ли спа?
Мисля, че да.
Наблюдавах те. - Не спа ли? Беше много изморена.
Спах. Малко по-късно.
Какво трябва да правим?
Какво правят съпрузите?
Нямам никаква идея.
Мисля, че трябва да работя.
Ще седна при теб и ще чета тогава.
Скъпа, ще ти е доста скучно тук.
Защо не намериш майка ми? Май има нужда от помощ в градината.
Добро утро. - Добро да е, скъпо дете.
Надявам се, че си се наспала. - Да, благодаря.
Закусва ли? - Да, благодаря.
Джон каза, че имате нужда от помощ. - Аз ли? О, не, не!
Никой не докосва розите ми. Джон го знае.
Тогава ще помогна на него.
Да му помогнеш? - С работата му.
Не можеш да му помогнеш с нея.
Мога да водя бележки, да остря моливите му. Мога...
Скъпа моя.
Ти се омъжи за необикновен мъж.
Най-добрият начин, единственият, по който можеш да му помогнеш...
е да го оставиш на мира.
Да го оставя? Но ние тъкмо се оженихме.
Джон трябва да работи на спокойствие.
Това е най-добрият му шанс да утвърди името си.
А ти спечели най-високото възможно социално положение.
Какво да правя, тогава?
Винаги съм намирала спокойствие сред розите си и с Библията.
Мисля, че бидейки в най-критичния момент от кариерата си, в тази повратна точка
те са можели или да се провалят, или да стигнат много високи върхове...
Съдбата им зависи от критиката, която работата им трябва да изтърпи.
Не закъснявай.
В брака, момчето ми, трябва да се научиш как да чакаш.
Тя е готова.
Мисля, че е време за някоя и друга дума.
Трудното за откриване е истината...
и простотата на една отминала епоха...
И честността, която мисля, че е загубена в момента...
Този спор не може да продължи!
Няма място за тези обидни и безобразни продукции
на свещените стени в тази велика институция.
Господа, моля ви.
Този доста интересен разговор може да продължи на масата.
Лейди Ийстлейк.
Казвам, че зависи от вас, сър Чарлз, като президент на тази Академия!
Да ни пазите от тази ужасна бъркотия.
Махнете картините преди откриването!
Те са нищо повече от аматьорски дреболии!
Махнете ги, опозоряват тези стени.
Господа, моля ви. Моля ви.
Благодаря. Сега... - Каква е целта на изкуството?
Каква е целта на изкуството?
Да идеализираме? Сантиментализираме?
Не, разбира се.
Целта на изкуството е да разкрие истината.
Целта й е да разкрие Бог.
Но не в карикатури.
Не в грозота. - Оставете го да говори.
Нека видим какво иска да каже.
Ако Бог е създал природата, значи той е създал и разлагането.
Болестите... Грозотата.
Не мога да отрека, че г-н Хансилвия
не е лицето, в което някой би искал да се влюби, но...
Но верността и честността...
Тези неща са по-важни от обикновената красота.
Разбирате ли? Той е рисувал това, което е видял.
А вие какво виждате, г-н Ръскин? Кажете ни.
Виждам вечната истина. Виждам Господ.
В тези мъже... Далновидни мъже...
Виждам изкуство по-благородно от това произведено за 300 години.
Невъзможно! - Нелепо е.
Те са имитатори! - Средновековни копировачи!
Г-н Ръскин!
Мислите ли, че рисуването удовлетворява Бог?
Всяко велико изкуство... възхвалява Бог.
Ако природата го удовлетворява, би трябвало и ние.
Трябва да призная, че това пристрастие изразява липса на стил.
Браво, скъпа! Това беше интересен въпрос.
Дръзко изказан.
Забрави Господ. Какво мислиш ти за творбите им?
Не знам какво мисля. Просто ги харесвам.
Правят ме щастлива.
Не си спомням последния път, когато бях щастлива тук.
Ужасна колекция от самовлюбени мъже.
Такова облекчение е да се чуе интелигентен женски глас.
За мен е удоволствие. Аз съм Еф...
Имах предвид г-жа Джон Ръскин. - Знам коя си, но коя си била,
когато не си била г-жа Джон Ръскин? Аз съм Елизабет.
Аз съм Инуфимия. - Тъжно е да загубиш такова красиво име,
за да вземеш християнското име на съпруга си.
За щастие нямаше нужда да го правя. - Защо?
Г-жо Ийстлейк. - Благодаря.
Съпругът ви е... - Президент на Академията.
Благодаря. Той мрази картините, но уважава мнението на мъжа ти,
както аз уважавам твоето.
Трябва да ни поканите на вечеря.
Ще чакам с нетърпение.
Като че ли е минало добре. - Очакваше се.
Съгласиха се да оставя картините.
Г-жа Ийстлейк е много мила, а дори не знаех коя е.
Г-жа Ийстлейк? - Джон, поздравления, ти спечели!
Трябва да се гордееш!
Трудно е да кажа.
Ще ми отнеме три дни, за да се възстановя напълно.
Има толкова много изисквания към теб от всички страни!
Всеки вечно иска нещо. Нетърпимо е за теб, скъпи.
Съкровището ми! Ела.
Забравих да кажа...
Г-жа Ийстлейк поиска да ги поканим на вечеря.
Да ги поканим тук? Ийстлейкови?
Джон? - Да?
Не сме бедни, нали?
Бедни? Не, не сме.
Защо питаш?
Уверявам се за нещо.
Какво нещо?
Че не сме бедни, за да имаме деца.
Самата ти все още си дете.
Не съм.
Не съм дете, а омъжена жена.
И когато заживеем като съпруг и съпруга. - Ние сме такива.
Знам, но сами.
С удоволствие ще поддържам наш собствен дом.
С достатъчно голяма детска стая.
В града, за да завържем добри социални връзки.
Ще отговарям за всички домашни въпроси.
Ще стана съпругата, която желаеш.
Да ви помогна, госпожо?
Да, Ана, благодаря.
Търсех игла и конец за ризата на Джон.
Да я зашия.
Съжалявам, госпожо!
Не знам как съм го пропуснала.
Оставете я тук, ще я оправя веднага. - Аз ще я оправя
Госпожо, винаги е била моя работа да шия за младия Ръскин.
Вече не.
Аз съм му съпруга.
Аз ще се грижа за неговите неща.
Благодаря, Ана.
Както желаете, госпожо.
Скъпа моя...
Отличен шивач съм. Ризата на Джон ще е като нова.
Винаги щом майка имаше нещо за шиене - чорапи, бебешки пелени,
молеше мен да го направя.
Джон не носи бебешки пелени.
Да. Знам това. Разбира се, че не... Аз просто...
Скъпа, сигурна съм, че си с добри намерения.
Но не ни обиждай като намекваш синът ни да носи преправени чорапи.
Забравяш къде си. - Не, разбира се, простете ми.
Забравяш коя си.
Ана!
Джон?
Г-жа Ръскин каза, че трябва да приемете това.
Какво е?
Отвара за укрепване.
Какво има в нея? - Не знам, госпожо.
Иска да ме отрови! Няма да го приема.
Г-жа Ръскин бе доста настоятелна.
Лейди Ийстлейк. Сър Чарлз.
За нас е чест.
Безуспешно опитвах да поздравя сина ви
за великолепните му нови писания.
Които не са повече от безсмислени брътвежи.
И, разбира се, Джон, те поздравяваме за завладяващата ти нова съпруга.
Нова е за мен поне. Къде е тя?
Толкова ли я шокирах при първата ни среща?
Ще ме извините ли?
Разбира се.
Защо не е облечена?
Ще станеш да се облечеш сега!
Боли ме главата.
Не те боли! Просто си разглезена!
Взе си лекарството. Сега ставай!
Да бъде облечена и долу след пет минути
или ще търся обяснения!
Инуфимия, ето къде си!
Скъпо момиче, какво има? Бяла си като платно.
Не.
Доста съм добре.
Ела. Седни.
Сър Чарлз ни разказва за отличния отзив на новата книга на Джон.
Продължете, сър Чарлз.
Както казах, реакцията бе изумителна.
Смятан е за най-великия учител на времето ни.
Прощавай, Чарлз, но това момиче не се нуждае да слуша
за триумфа на съпруга си, а от чаша чай и топло легло.
Така ли мислиш?
Инуфимия, скъпа, толкова ли ти е лошо?
Извинете ме. Ела.
Хайде, ела.
Просто съм уморена, госпожо. Извинете ме.
Просто е брачният живот по-скоро.
Кажи ми, Ефи, има ли с кого да си говориш?
Не спирам да си мисля, че направих ужасна грешка.
И аз така си мислих в началото на брака ми.
Началото винаги е трудно, скъпа.
Но ние още не сме започнали.
Не ни позволяват.
Невинаги ще живееш тук.
Това е временно, със сигурност.
Искат го тук, сигурна съм.
Винаги е бил само за тях.
Знаете ли, че не са го пускали да играе с други деца като малък?
В колежа, тя наела съседна стая до неговата и се виждали всеки ден.
Никога няма да го пусне далеч от дома.
Скъпо дете, неразумно е да си нямате собствен дом двамата.
Благодаря, че сте толкова мила с мен. - Спокойно сега.
Ти си силно и мъдро момиче и ще се справиш.
Но ще те помоля да заличиш всички мисли, че си направила грешка.
Ами ако съм сгрешила?
Страхувам се, че ще е грешка, с която ще трябва да живееш. Няма връщане.
Не... Не, разбира се, че не.
Разбира се.
Знаеш кое ще подреди нещата съвсем естествено.
Децата!
Те са лепилото, което свързва всички бракове.
Някога ще ми простиш ли?
Разбира се.
Но ако някога пак ме заведеш там, ще те хвърля в Темза.
Майка ти е обляна в сълзи!
Нищо не можех да направя.
Господи! Защитавахме те с всяка жилка в тялото си!
От детството ти, от всички пречки!
От всичко, за да се съхрани уникалният ти талант.
И успяхте.
Но и най-уникалният талант се нуждае от покровител.
И тази нощ, за първи път...
Председателят на Академията!
Най-добрият покровител, който всеки творец би желал!
Посещава нашия дом!
Жена ти или не може, или не иска,
да направи нужното усилие за успех!
Много кариери са паднали за по-малко.
Съжалявам, че съм разочарование за теб.
Предупредихме те за това момиче, но реши да следваш своя собствен път.
Зависи от теб, това да не доведе до унищожаването...
на всичко, което искахме за теб!
Изглеждаш тъжна. Не искаше наистина кафе, нали?
Не, не, просто...
Заради горкото дете е, което исках да видя.
Тя... не е щастлива. - Ти също не беше в началото.
Това казах и на нея.
Доста мрачна беше. - А ти надут.
Така е. - И далечен.
Това е... нещо по-сложно.
Някак трябва да го измъкне от ноктите им.
Изкарваш ги като дракони от приказка.
Така ли? Не съм искала.
Може би не е толкова далеч от истината.
Какво ти говореше той за Венеция?
Надявам се, че няма да вземе и родителите си
Джон...
Благодаря, че ни доведе тук.
Лейди Ийстлейк каза, че отговаряме пред нея по представителни въпроси.
Ние ще се грижим за вас. - Точно така.
Благодаря ви, графиньо. - Много сте мила, графиньо.
Не съм мила.
Рядко е да има нова кръв тук.
Ще пращам писма.
Ще те каним на всяко събиране.
Виждам, че не харесвате събиранията.
Да. Във Венеция съм по работа. Пиша нова книга.
Мразя компаниите.
Всъщност не мога да изляза в компания, без да има проблем.
Жена ми ще бъде домакиня вместо мен.
Какво казва?
Казва, че мрази компании. Не иска да вижда никого.
Но тя може.
Довели ли са придружител?
Не, не е нужно.
Жена ми е самият модел на благоприличие.
Не се притеснявайте, г-н Ръскин.
Склонните към шеги венециански езици ще бъдат спрени.
С ваше позволение, ние с майка ми ще сме придружители.
Перфектно. - Какво?
Какво говорят всички?
Че съпругът ви не одобрява удоволствието, но не и вие.
Биха искали... да си купят сирене.
"Биха искали да купят сирене."
Браво. - Страхотно.
Акцентът ви е страхотен. Повторете.
"Биха искали да купят сирене."
Отново, отново.
"Биха искали да купят сирене."
Прекрасна е, нали, майко.
Той току-що поиска 9 цента.
Моля, дайте тези монети и кажете, че парите не са ви проблем,
понеже сте женена за най-богатия и щедър мъж във Венеция.
Благодаря. - Моля те, Рафаел. Даде му много.
Да. Така е. - Да.
Качвай се.
Не един поглед е гледал това великолепие.
Виж това.
Сякаш самият вятър го е издялкал.
Виж колко е нежно.
А онова там е коренно различно от това.
Разнообразието е щастие, нали? - Да
Погледни там долу.
Какво виждаш?
Много е красиво.
Но по обикновен начин.
По еднороден начин.
Сякаш е свят с подобни по форма дървета.
С подобни по размер облаци и...
всички хора повтарят едно и също отново и отново.
Идеално изпълнен, но...
изцяло лишен от това...
красиво несъвършенство.
Несъвършенствата са твоят идеал.
И сигурно ме имаш за много красива.
Виж какво открих.
От преди половин живот.
Помниш ли?
Защо се превръща в дърво?
Тя е нимфата Дафне.
Той е бог Аполон.
Той я желае с изключителна страст.
Иска да притежава нейната чистота.
Но тя... не желае него.
И се превръща в лаврово дърво, за да избяга.
Хитър трик.
Така е. Нимфите са много хитри.
Какво правиш?
Остави я, остави я.
Внимавай, една жена се удави в канала миналия месец.
Послушайте го! Кой нае този Коледен дух?
Гледайте я, полага усилие.
По-трудно е, отколкото изглежда.
Казва, че е ужасно лесно. Защо плащам за гондолиер?
Помогнете ми.
Не, недейте. Задобрявам.
Вече работиш?
Разбира се.
Хареса ли ти бала? - Да
Танцувах и танцувах.
Ако процъфтиш, аз ще загина.
Какво ще пише в книга ти?
Ще пише, че Венеция някога е била...
Най-славната... най-истинската...
Най-преследваната перла...
Както Ева от Адам.
Но сега е изпаднала от тази грация.
За това, че заблудата и корупцията са почти завършени.
Какво искаш да кажеш?
Някога е била девствена, а сега - проститутка.
Пристрастена към нищо друго, освен удоволствие и наслада.
Красива проститутка.
И все пак проститутка.
Тишина! Някои хора спят!
Оставете ги намира.
Някога и вие сте били млада.
Тези двамата не са женени.
Тя е съпруга на англичанина.
Лудият?
Виждаш ли това? Говорят за нас.
Наричам ги "шептящите".
Нашият танц ще е голяма новина.
Надявам съпругът ви да е подготвен.
Съпругът ми не чува шепоти.
Той е много над тях.
И за миг не бих забравила дълга си към него.
Както и да е. Нямам талант за интриги.
Искате ли да опитате? Няма никой тук. - Може ли?
Разбира се. - С удоволствие.
Не, сложете ръка така.
Добре.
Ето така.
Не... Не!
Да.
Не, спрете. Спрете! - Целуни ме.
Чакай!
Ефи!
Бързо се прибра?
Да... бях уморена.
Защо не легнеш?
Това ще направя.
Господин Ръскин.
Случайно да знаете какво е имало в лекарството на майка ви?
Не знам. Вярва в него. Винаги е.
Не го намирам за разумно...
И в този случай...
От колко време й е зле?
Почти постоянно.
Неспиращите победи на леките заболявания.
Това специално я повали преди няколко месеца.
Повалило я? И как се е проявило?
Истерия, халюцинации.
Надделява над личността й.
В смисъл? - Чисти фантазии на разстроен мозък.
Все пак, като например?
Органично вещество.
Кора.
Дървесна кора? - Точно така.
Интересно.
Несъмнено е на нервна почва.
Никой не спомена косопада.
Косопад? - Не сте ли забелязали?
Тук!
И тук.
Препоръчвам следното.
Свеж въздух, упражнения, здравословна среда...
Може би, далеч от влиянието на г-жа Ръскин.
Шотландка е по рождение, нали?
Може би ще е полза да прекара известно време в родината.
Предписвам й железен тоник.
А на вас... - Нищо ми няма на мен.
На вас предписвам по-остри очи и слух.
По мое мнение, на съпругата ви й няма нищо лошо,
което малко любов и внимание не биха излекували.
Какво гледаш?
Нищо.
За какво си мислиш тогава?
За всякакви неща.
Мисля си за танцуване.
За вълнение.
И за много други неща.
Г-н Милас, здравейте!
Не съм ви виждала по тези коридори скоро. Добре ли сте?
Би трябвало, имайки предвид големия ви успех,
за който искам да ви поздравя горещо.
Благодаря ви, госпожо. Аз...
Просперирам. - И рисувате?
Да, всъщност наскоро бях нает.
Страхотно. Наистина страхотно! - Така е.
Горд съм да кажа, че ще рисувам самият майстор.
Ще рисувам г-н Ръскин.
Г-н Ръскин? Наистина ли?
Не мога да повярвам на късмета си. Скоро заминаваме за Шотландия.
Шотландия? - Да, жена му е от там.
Да, знам. Как е тя?
Ами...
Подробности не знам, но вярвам, че ще отидем там заради здравето й.
Шотландия?
Готов?
По дяволите!
Не бойте се скъпи другари!
Закуската е на лице!
Не мърдайте! - Какво?
Не, не, наистина! Не мърдайте!
Тази светлина...
Това е светлината, която искам.
Не ти препоръчвам по средата на езерото.
Не, но този ъгъл, точно този ъгъл и... водата, и...
Точно тази светлина.
Отлично. Мога ли да си обуя обувките вече?
Можете.
Наистина, добре, че дойде, Еверет.
Нямаш си и представа.
А може и да имаш.
Господи.
Ако не беше доверието ви в мен, сега щях да гладувам.
А и баща ви ми плаща щедро за това.
Ето ти Евклид, Еверет. Доста е важен.
Ще започнеш да четеш него и после ще продължим обучението ти.
Г-н Макфейл, благодаря ви. Еверт!
Еверет.
Нека щастието е безусловно! - Най-вече.
Може и малко обяд, благодаря.
Не е толкова бяло, колкото очаквах. Но... ще свърши работа.
Да започваме? - Обядът първо. Гладен съм.
Какво има?
Лоши новини?
Горката ми майка...
Загубила е детето си.
Седмото.
Не знам как се държи.
Толкова съжалявам.
Трябва да приготвя вечеря.
Как е Ефи?
Мисля, че се подобрява.
Въздухът и упражненията действат добре.
Имам предвид, дали се е съвзела от новината?
Каква новина?
Загубата на детето. - Дете? Какво дете?
Г-жа Грей, майка й, загубата на детето й.
Значи е загубила още едно? Колко станаха? Пет?
Седем. - Седем? Боже мой.
Ефи нищо ли не каза?
Майка й помята толкова често. Осъзнала е, че няма да се впечатля.
Това е малко грубо.
Ни най-малко.
Жената толкова пъти е раждала,
че няма как да очаква повечето деца да оцелеят.
Погледнете тази изящна птица.
Трябва да сте в своя пик, за да уловите това.
Какво? - Осъзнавате ли,
че мога да отворя прозореца,
дръпна завесата и да се измия, без да ставам от леглото.
Като да живееш в кибритена кутийка.
Чуваш ли, Джон?
Да започнем рано, Еверет?
Еверет?
Да. При първа възможност.
Не мога повече. Пръстите ми се вкочаниха.
Не можеш? Нека помогна.
Не съм свършил и два инча работа.
Къде е Еверет?
Точно след мен. Падна.
Какво стана?
Паднах от лодката.
Да влезем да погледна.
Не бива да си чупя носа.
Боли ли те? - Не, спокойно.
Защо не трябва да си чупиш носа? - Какво?
Навън каза, че не бива да го чупиш.
Така ли? Колко странно.
Просто защото... винаги ползвам лицето си за модел.
По-евтино е, отколкото да наема някого.
Носът ми е... доста полезен.
И ти трябва да миришеш на разни неща.
И това, разбира се.
Това е. Не повече.
Тайната е да знаеш кога да спреш.
Прелестно е.
Не се заяждай.
Бих се подразнил от подобен талант, ако не беше такъв...
ангел.
Носът ти отново е перфектен.
Моля те, не ми напомняй за себелюбието ми.
Готов съм!
Аз съм нетърпелива глава.
Наистина, не би искала да дойде.
Ще й е скучно. Както и да е, няма да ме има няколко дни.
Не се ли тревожиш да я оставиш сама?
Защо? Ти къде ще ходиш?
Никъде... - Тогава няма да е сама.
Джон, не можеш да я оставиш сама с мен!
Да, осъзнавам, че ще е скучно, Еверет.
Не, никак! Говоря за неуместността.
Боже Господи.
Тогава г-жа Макфейл ще остане, ако се притесняваш от местните.
Не ме тревожат те!
Джон, май не ти пука за сигурността на репутацията на жена ти.
Щом я оставяш съвсем сама с друг мъж.
Ерген.
Щях да се влюбя в това като дете.
Нямаше планини, където израснах.
Толкова ли го обичаше? - Да.
Виждаш ли онази малка акация?
Има феи под тези дървета. Така ми каза мама.
Вярвах й безусловно.
Винаги им оставях от закуската си.
Разбира се, на сутринта бе винаги изядена... от лисица.
Което пък доказваше съществуването им още повече.
Една Коледа мама сготви шунка.
Почувствах, че и феите ще искат.
Отидох до килера да отрежа парче, но не успях.
Така че взех цялото месо.
Разкриха ме, разбира се.
И това бе краят на феите.
И на щастието за лисиците.
На всяка лекция имаше над хиляда посетители. Огромен успех.
Но наградата беше ужасни главоболия.
Дано Ефи не е била прекалено скучна. - Не, разбира се.
Жените трябва да разчитат на себе за намиране на занимания.
Вместо постоянно да търсят компания и внимание.
Извинете ме.
Къде беше?
Тичах.
Тича къде? - Където и да е.
Накъдето ме отведоха краката ми.
За Бога!
Преоблечи се. Ще се разболееш.
Болно ми е.
Гади ми се от това, което съм.
Не знам как го понасяш.
Отказвам да гледам мъчението ти щом не мога да го спра.
Щом няма какво да направя! Кажи, Ефи, какво да сторя?
Какво мога да направя?
Моля те...
Няма какво да се направи.
Ще се върнем в Лондон.
От Венеция писаха, че книгата ми е готова.
Не мога да се върна. - Тръгваме в понеделник.
Не мога да се върна.
Болките от вечни страдания няма да са по-лоши
от завръщането в Датчанския хълм с теб.
Не съм ти искал мнението. Просто те информирам.
Не мога да се върна.
Да не мислиш, че поведението ти ми е убягнало. Не е.
Виждам какво се опитваш да скриеш.
Наистина ли искаш да почерниш репутацията си в света?
Ще се отрази страхотно на банкрутиралия ти баща.
Не ме предизвиквай, Инуфимия.
За твое добро е.
Мразя те.
Подслушвал е. Наблюдавал е.
Той знае.
Дали иска да ме съсипе? Да ме компрометира?
Никога няма да мога да те посетя в Датчанския хълм.
Имаш нужда от някого до теб. Сещаш ли се за такъв човек?
Не знам...
Може би сестра ми Софи.
Посещението й няма да повдигне съмнения. - Тогава го организирай.
Г-н Макфейл, готови сме. - Слушам, сър.
Еверет, ще помогнеш ли на жена ми?
Не прави така, скъпа.
Звучиш малоумно.
Вече сте сред нас, а все още очакваме портрета на г-н Милас.
Мисля, че януари ще намеря време да го приема.
Както и да е, не държа да го видя.
Може би, скъпа, ще му го споменеш следващия път като му пишеш.
Не му пиша.
Това е ново попълнение към избата ни, скъпа.
Мисля, че е време да образоваме небцето си
в новостите на немското вино преди пътуването ни.
Момчето ми.
Ще пътувате?
Всички ще пътуваме.
И аз ли?
Никой не каза... - Нека не обсъждаме нещо
решено преди месеци.
Не знам защо мислиш, че Софи трябва да разглежда града.
Какво му е на Бекъм?
Тя каза, че иска да разгледа.
Не, не съм. - Може да те чуе.
Отивам при един приятел.
Еверет?
Какво говорят за него?
Нищо. Джон каза, че си направила Еверет нещастен.
Както си направила и него нещастен.
Кой е Еверет? - Един приятел.
Но не приятеля, при който отиваме. - Софи, моля те.
Но Джон... би трябвало да ти е говорил...
Нека разбера. Казваш, че...
все още до този момент...
не... разбираш...
детайлите от най-интимната връзка в брака?
Не си ги преживяла?
Да, никога не ме е докосвал.
Никога не ме направи своя жена.
Защото бе отвратен от тялото ми през първата брачната нощ.
Тогава той каза, че е трябвало да почакаме докато стана на 25.
Иначе би било грях при положение, че не ме харесва.
И още по-голям грях, ако имаме деца.
Защото съм била порочна и вероятно луда.
И той...
от тогава... не те е докосвал?
Не, никога.
Никога не съм... чувала за подобна жестокост. Той...
Щом не те е направил своя жена физически, значи мисля, че...
не си му жена.
Но нямам познания по тези въпроси...
Ще проуча правно и социално.
Дискретно, разбира се.
Но те моля да не се виждаш с него още.
Трябва да кажа, че съм чел всичките му книги
и винаги съм го имал за доста ексцентричен, но сега...
Доста странно.
И напълно непокътната.
Може да се надигнете, г-жо Ръскин.
Сигурно е полудял.
От кого е?
Ефи!
Скъпа, няма какво повече да сториш.
Трябва да оставиш нещата по течението.
Влезте.
Моля, седнете.
Имам доклада на д-р Лий тук.
Казвате, че смята съпруга ви за откачен?
Интересно е...
Но лудостта, за жалост, не е достатъчен повод за развод.
Ако беше, половината от браковете в Лондон щяха да са в опасност.
Но ето тук е разковничето.
Установено е, че обичайните признаци на девственост са перфектни.
Девствената ципа е естествено и както трябва образувана.
Ето това е.
Трябва да кажа, че през всичките си години...
Безпрецедентен случай е, г-жо Ръскин...
Но съм сигурен, че можем да анулираме брака ви
въз основа на не-консумацията му.
Въпреки това, трябва да сме предпазливи.
Стойте далеч от съпруга си колкото се може повече, за да избегнем...
Да избегнем какво?
Нека речем, да не полагате повече усилия от обикновено
за поощряване на... физически контакт.
Прекарваш много време в писане.
Така е, ангел мой.
Написал съм две книги за съвременна живопис.
Една за архитектурата.
И тази.
За Венеция
Ето.
Много дебела книга.
И все пак ще напиша книга, толкова дебела...
И ще бъде за поведението на сестра си.
За порочността й.
Но не й казвай.
Защото тогава ще те намрази.
Нека е нашата малка тайна.
Не се тревожи, агънце. Не боли.
Благодаря, Джордж.
Джордж!
Какво, за Бога, си направила?
Нищо не съм направила.
Приведи се във вид преди майка ми да те види.
Няма.
Отвращаваш ме.
Получих писмо.
От майка ми.
Софи й липсва твърде много и ме помоли да я върна в Шотландия.
Тогава предлагам да си приготвяте багажа.
Какво каза мама?
Не е от мама.
Провери за последно стаята си да не забравиш нещо.
Благодаря ти, Джордж.
Желая ви щастие, госпожо.
Доста куфари за толкова кратко посещение.
Джордж, няма да казваш...
Името ми е Джон, всъщност.
Къде е Софи? - Горе е.
Но не може да има двама Джон в къщата, затова господарят избра Джордж за мен.
Нямах против. - Трябвало е да имаш.
Отнел ти е името. - Софи?
Ще изпуснем влака!
Стига си се мотал с куфарите, Джордж.
Няма смисъл да идваш с нас.
Алфред ще намери перона, а ти имаш работа.
Ще бъдеш ли така мил да ме въведеш, Джон.
Какво правиш?
Сложи го тук.
Какво ще правиш с него?
Оставям го тук.
Ще го намерят, когато Алфред върне каретата.
Няма ли да се ядосат?
Това е просто една... от най-красивите картини в света.
Сигурно много се гордееш.
Г-н Ръскин, сър.
На вратата ви чака един господин.
Къде сме?
Ще трябва да ми помогнеш, агънце.
Г-н Джон Ръскин? - Да.
Нося съдебна призовка.
За съда? - От кого?
Г-жа Инуфимия Ръскин.
Обвиняемият трябва да получи документите лично, сър.
Въпрос на законодателство е.
За какво се отнася?
Личен въпрос е, сър.
Можете да обясните.
Добре тогава...
Това е петиция за анулиране на брака ви, сър.
Въз основа на какво?
Доста деликатен въпрос, сър. Аз...
Родителите ми са наясно с всички мои дела.
И все пак... - Настоявам да знам каква е причината.
Поради импотентност, сър.
Здравей.
Коя си ти? - Аз съм Софи.
Какво се е случило?
Не бива да ходиш при нея!
Каза, че ти е забранено.
Каза, че ще съсипе и двама ви.
Каза, че трябва да ти предам това.
Каза, че ви обича страшно много.
Но не може да се омъжи за известно време,
без да го обмисли добре.
Защото... чакайте...
Защото не би понесла да е нещастна пак.
Какво каза той?
Каза, че въпреки всичко с нетърпение те чака. Не!
Да те направи много щастлива.
Искаш ли да поиграем на карти?
Превод и субтитри *Yoveta Panda*
ЕФИ ГРЕЙ
Режисьор Ричард Лакстън